Михаил Лермонтов
Любовта на мъртвеца

Превод от руски: Мария Шандуркова, 2014

chitanka.info

О, нека със земя студена

да съм зарит,

душата ми е все със тебе,

другар си ми.

Тъгите на любов нерада,

живеещ в мрак,

в безмълвието и в забрава

аз помня пак.

* * *

Без страх в часа на крайни мъки,

останал сам,

утеха чаках от разлъка ‒

не е тя там.

Видях изящни безтелесни

и закопнях,

че твоя лик в черти небесни

аз не познах.

* * *

Защо е в блясък власт на Бога

и светъл рай?

Пренасям аз страстта си родна

с мен в този край.

Мечтата близка аз бленувам ‒

една е вред;

жадувам, плача и ревнувам

тъй както бе.

* * *

Докоснал ли е чужд с дихание

страните ти,

душата ми немей в страдание

и все трепти.

За друг насън, ако случайно,

прошепнеш ти,

словата ти по мен чертаят

със жар следи.

* * *

Да любиш друг ти няма вече,

не е твой дълг,

ти на мъртвеца се обрече ‒

до сетен дъх.

Уви, страхът ти и моления

защо са те?

Забравата ‒ не е за мене ‒

познаваш ме!

1841

Превод: 15.10.2014

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.